Den sista festivaldagen fanns det en hel del att fota. Förutom allt nedan fotade jag Iron Maiden-sångaren Bruce Dickinsons solospelning, men de bilderna har jag inte tillstånd att lägga upp här.
Först denna dag blev ett av mina favoritband inom svensk punk – The Baboon Show.
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24713-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24697-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24683-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24672-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24667-1024x683.jpg)
Sedan blev det iväg till den största scenen och Ludvikasonen Peter Tägtgrens band Pain.
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24630-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24631-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24627-1024x683.jpg)
Sedan blev det en spontan titt på parodibandet Steel Panther. Deras grej är att driva med det sena 80-talets och tidiga 90-talets hår-metalband. Under bältet-buskis i hårdrocktappning typ.
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24610-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24587-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24577-1024x683.jpg)
Lite senare på samma scen väntade svenska Hammerfall. De har varit med länge och det känns som tiden sprungit ifrån dem en smula. Mycket clichéer.
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24821-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24814-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24809-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24807-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24794-683x1024.jpg)
Sist ut för mig på årets festival var 76-årige Alice Cooper. Jag har aldrig varit ett fan av hans musik och tyckt att hela skräck-grejen är rätt fånig, men jag måste erkänna att han var i jäkligt bra form för sin ålder. En bra spelning helt enkelt!
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24780-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24767-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24755-1024x683.jpg)
![](https://usercontent.one/wp/esselov.net/wp-content/uploads/2024/06/srf24746-1024x683.jpg)